TAHAN KUUD
Miks ma lubasin õukonna arsti puhkusele?
Mida teha, mida küll teha?
Noh, kas pole just kõige etem tunne? Kui palju sa komme ära sõid?
Nii palju, nii palju ja veel nii palju!
See juba on midagi! - Ära kellelegi ütle!
Mängi ahvikesega. - Ma ei taha.
Aga elevanti tahad? - Ei!
Ära nuta, no ära nuta! Võib-olla tahad kommi?
Tütreke, ma muretsen sulle kõik, mida su hing ihaldab.
Noh, mida sa tahad? Ütle issikesele!
Ütle, ütle, mida sa tahad! Noh?
Tahan kuud.
Kui ma saan kuu, saan terveks.
Sa saad kuu! Hangin selle!
Kutsuge siia lordkantsler.
Olen siin, teie kõrgeausus.
Kiiresti hangi printsessile kuu!
Teie kõrgeausus, kuu on väga kallis.
Aga varakamber on tühi!
See on viimane kuldraha ja seegi on kuidagi mõlkis.
Andke see münt mulle õnnerahaks. - Säh, võta! Kurat temaga!
Et oleks kuu kiiresti kohale toodud! - Järsku hüppan temani?
Oi-oi! Peaaegu oleksin viga saanud.
Teie kõrgeausus, ma olen muretsenud teile palju igasuguseid vidinaid:
smaragde ja opaale, roosasid elevante, sinise puudli ja ingli sulgi.
Hangi kuu, kantsler! Veel täna!
Kas oma transpordiga? Sinna on 1000 miili
ja kuu on printsessi toast suurem.
Ja pealegi! Kuu on juustust tehtud.
Mida? On sul üldse pea õlgadel?
Tal on, teie kõrgeausus, pea asemel juustukera ja seegi aukudega!
Kao siit minema, õnnetu narr! Teie kõrgeausus...
Kao mu silmist, kuhugi kaugemale! - Meeleldi.
Looder! - Täiesti õige.
Teadlane minu juurde!
Kuula! Sa oled minu järel kõige targem,
nii et mõtle välja, kuidas kuu kätte saada?
Seda ei saa, see on võimatu.
Kuu on teie lossi mõõtu,
tehtud vasest ja kindlalt taevasse kinni naelutatud.
Vasest? - Jaa.
Naelutatud? - Kindlalt kinni!
Tolvan ruudus!
Ma ei ole tolvan.
Mind teatakse Londonis ja noh, seal, Pariisis!
Kasi välja! Kus on võlur?
Messir?
Vajame kuud.
Oo, kuu, see säravam, oo, kuu, silmipimestav!
Ei, sa ei saanud aru, printsessile on vaja kuud.
Kuu see kõigemgi, taevas kõigemgi, kuu see kõige, kõige kõrgemalgi.
Too see kuu, kui sa ei ole see kõigegi lollimgi!
Midagigi? Kuugi? Ei saadagi!
Siis käi siit minema!
Petis!
Nad kõik on muidugi targad mehed, teie kõrgeausus.
Aga huvitav, mida mõtleb sellest printsess ise?
Kas tõid kuu?
Veel mitte, aga varsti toon.
Milline ta sinu meelest on?
Pisut suurem minu sõrmeküünest.
Sest vaata, kui ma niimoodi hoian sõrme,
katab minu küüs ta peaaegu ära.
Printsess, aga millest on kuu?
Oh, sind rumalat! Kullast muidugi!
On ta kaugel?
Näed seda puud? Äsja rippus ta selle oksal.
Aga hiljem liugles kuhugi. - Aga kui ta liugles siia?
Otsime! - Otsime.
Leidsin! Leidsin!
Kuu! Aga miks ta on augukesega?
Jah, aga kuidas ta muidu oleks saanud oksal rippuda?
Mul on kuu! Mul on kuu!
Kui printsess näeb täna öösel kuud, saab ta aru, et teda peteti.
No mõelge ometi midagi välja!
Palun, mul on kõik ette arvestatud, teie majesteet.
Vaadake!
Ma ei näe mitte midagi! - Selles asi ongi!
Nende prillidega printsess mitte ainult et kuud ei näe, vaid ei näe üldse midagi.
Aga siis ta võib kukkuda! Murrab veel jala ära.
Noh?
Aga mida sina ütled? - Tulevärk!
Mida, mida?
Tulevärk!
Lõpeta! Lõpeta otsekohe!
Sa paned terve lossi põlema.
No mida teha, mida teha?
Seleta mulle, printsess, kuidas saab kuu särada taevas,
kui ta on sul kaelas keti otsas? - Väga lihtsalt, sa minu tobuke!
Kui mul tuleb hammas ära, kasvab teine tema asemele.
On nii? - On.
Ja kui aednik lõikab lilli,
kasvavad nende asemele uued. Õigus? - Õigus.
Näed siis! Kuuga on samamoodi.
Milline mõistmatu ma olen!
Sest niisamuti toimub ka meiega. Ja kõige muuga siin maailmas.
Jutustas Pastella